- Katsokaa tätä. - Hitaammin, Heimo Huima!
Heimo Huima, opitko tämän tempun lentokoulussa?
- Lentokoulussa? - Etkö ole ikinä käynyt lentotunneilla?
- Kävin pikakurssin. - Nyt hän kertoo sen.
- Pystysyöksy! - Viileetä!
Setä, katso tuota!
Tuo se paikka on, Roope-setä. Sanoivatko he, mitä löysivät?
Kyllä. Salaisen kammion.
Voisiko siellä olla Collie Baba ja hänen 40:n varkaansa salainen aarre?
Kaiken jälkeen en uskalla toivoa liikaa.
Olemme loppusuoralla.
Nostakaa istuinten selkänojat pystyasentoon.
Nosta sinä lentokone pystyasentoon.
Olkaa hyvät ja istukaa paikoillanne, kunnes kone on pysähtynyt.
Laskuteline alhaalla.
Heimo Huima, katso mitä teit näille muinaisraunioille.
Voisi olla huonomminkin. Ne olisivat voineet olla uusia.
Kiirehtikää, herra Ankka. Olemme löytäneet jotain.
Siunatut säkkipillit! Collie Baban kaiverrus.
Tämä voi olla mahtavimman koskaan eläneen rosvon aarrearkku.
Katsotaanpa.
Varastiko hän vaatteita?
Vain vanhoja kaapuja.
40 vuoden etsinnän jälkeen löydän Collie Baban likapyykin.
Ainakin arkku on kaunis, Roope-setä.
Tässä taskussa on jotain.
Collie Baban sinetti.
Se on kartta.
Ehkä tämä löytö ei olekaan niin turha.
Juuri niin. Collie Baban omakätisesti piirtämä aarrekartta.
Vihdoin, kaikkien vuosisatojen jälkeen, lamppu tulee olemaan minun.
Sinusta tulee voimallisempi kuin lokomotiivi, nopeampi kuin härkä.
Hyppäät kaikista rakennuksista käden käänteessä.
Ja sinä saat vihdoin palkkasi kyseenalaisesta avustasi.
Tarkoitatko sitä? Lkioman rahavuorenko?
Anna se nyt minulle.
- Mikä? - Kartta. Anna se minulle.
Kartta? Se nimenomainen kartta? Juuri tässä, juuri nyt?
Etkö varastanut sitä?
Liikaa ihmisiä. Vain yksi Dijon. Mutta katso, mitä minä varastin.
Useita lompakoita, kivan taskukellon, hammaslankaa, munapähkinäpatukan
ja kaksi lippua fetajuustofestivaaleille, sinulle isäntä.
Ehkä haluaisit hammaslangan?
Näitkö edes, mihin kartta johtaa?
Kyllä, isäntä. Keskelle erämaata.
- Missä hiekka polttaa kuin kuuma kebab. - Mutta olen etsinyt jo kaikkialta.
Ehkä tällä kertaa annan Roopen etsiä puolestani.
Nerokasta, isäntä. Anna hänen aivonsa kiehua auringossa.
Ja sinä menet mukaan hänen oppaakseen.
Mutta minulla on herkkä iho. Ja aivoni kiehuvat nopeasti.
Mutta mihin opas edes tarvitsee aivoja?
Juku, herra Ankka. Lentäminen ei olisi ollut näin poukkoilevaa.
Kartan mukaan Collie Baban luolan pitäisi olla aivan tässä,
Vuorenpeikon katseen alla.
En näe mitään, Roope-setä, en edes heijastusta.
Käännyimme kai väärään suuntaan viime hiekkadyynillä.
Etkö osaa ratsastaa edes kamelilla ilman kolaria?
Ei se ole minun vikani. Lilleri tässä vain kaatui.
Se kai kompastui tähän kurjaan kiveen.
- Minun jalkani. - Näyttää pikkuiselta pyramidilta.
Se on suurempi kuin miltä näyttää.
- Mitähän sisällä on? - On vain yksi keino selvittää se.
Ala kaivaa.
Jos luen hieroglyfit oikein, olemme ehkä löytäneet sisäänkäynnin.
Katsokaa tätä.
Selvä. Mennään.
- Minä ensin. - Sinun jälkeesi.
Mutta kamelit ovat yksinäisiä.
- Näemmeköhän muumion? - Minun äitini odottaa minua.
On päiväunieni aika.
Varovasti. Pysy lähellä, Tepa. Emme tiedä, millaisia vaaroja kohtaamme.
Näyttää turvalliselta.
Mitä sinä olet tehnyt?
Se on Collie Baban ansa.
Mitä Sudenpentujen käsikirja sanoo ansoista?
Pysymään varuillaan ja käyttämään marmorikuulia.
- Hyvä, että otin mukaan muutamia. - Tuolla on toinen.
- Olisin voinut saada tuosta naarmun. - Kuljeta valoa edellämme, opas.
Antaa mennä, Dijon.
Ehkä joku lapsista haluaisi pitää soihtua.
Varo!
Älkää peljätkö.
Dijon purkaa ansan.
Huomaatteko?
Onko pyramidissa lääkäriä?
Laskuportaat! Tulossa ollaan!
- Käynnistäkää sydämeni! - Aarre!
- Kilpajuoksu rubiinien luo. - Katso noita kimpaleita.
Tule, Dijon!
Katsokaa tuota kultaa.
Collie Baba, senkin luihu. Löysin sen vihdoin.
Katsokaa tätä.
- Silmien täydeltä aarretta. - Suun täydeltä.
- Rahaa, rubiineja, timantteja. - Lamppu.
- Nipistä minua, olen taivaassa! - Minä otan sen.
- Sumopainija-skorpioneja. - Ei huolta. Olemme turvassa täällä.
Mitä? En minä mihinkään koske.
Olen viaton kuin pieni kili.
- Hae säkit. - Säkit?
Heti paikalla. Teen mitä vain käsket.
Missä aiot pitää tämän aarteen?
En pidä sitä kaikkea, Lupu. Useimmat tavaroista menevät museoihin.
- Tuo ei kuulosta Roope-sedältä. - Siten saan verokevennyksiä.
Tuo kuulostaa.
Katso. Teepannu.
Vanha öljylamppu. Tuskin sitä kannattaa ottaa.
Voisinko saada sen? Voin käyttää sitä teeastiastossani.
- No... - Tämäkin on sievä.
Tässä, kultaseni. Älä sano, ettei Roope-setä ikinä anna sinulle mitään.
Kiitos.
- Se oli viimeinen. - Voitko kantaa sitä noin?
Ei ongelmaa.
Älä kadota sitä.
- Kiitos. - Pystyn tähän.
Apua!
Minä kannan.
- Kuka tuo tyyppi on? - Vain toinen opas.
- Antakaa minun valaista tienne. - Haistan pari aavikkorottaa.
Rosvoavat rakit! Suuri osa elämääni on kulunut sen aarteen etsimiseen.
Typerys. Kurja säkä, ettette elä kauemmin tietääksenne, mitä olette löytäneet.
Hyvästi.
Tuon näädän palkkio oli liian hyvä ollakseen totta.
Mitä me teemme?
- Katkaisemme köydet. - Vauhtia.
Mene pois!
Kilpikonnan aika.
Eteenpäin!
Peruuttakaa!
Ellet lakkaa kolaroimasta, saat laputtaa.
Kuuletteko jotain?
Äkkiä, käännetään tämä ympäri ja tehdään vene.
Antakaa minun paikata reikä!
Tulkaa!
Se on täällä, isäntä. Näin sen. Odotahan, kun näet. Ilostut ikihyviksi.
No? Missä se on?
- En ymmärrä. Sen on pakko olla täällä. - Eikö se olekin sinulla?
- Missä lamppu on? - Sen on pakko olla heillä.
Senkin kurjat rosvot. Ja niin suloisia lapsia.
Mihin tämä maailma on menossa?
Annoit heidän varastaa sen sinulta, senkin säälittävä taskuvaras.
Ei huolta. Autan sinua saamaan sen takaisin. Ei hätää, täältä tullaan.
Aivan takanasi.
Älä odottele. Dijon on matkalla.
Haluaisin todella tietää, mihin tämä johtaa.
- Enpä usko, että haluat. - Olemmepa lirissä!
Joko vesi nousee tai katto laskee.
Mikä ajelu.
Haluaisin tehdä sen uudestaan. Nyt kun tiedän, että siitä selviää.
Ainakin olemme kaikki kunnossa.
Puhu vain omasta puolestasi. Minä menetin juuri vuosisadan aarteen.
Tässä. Saat tämän takaisin, jos se tekee olosi paremmaksi.
Ei se haittaa, kulta. Kesti 40 vuotta löytää se aarre,
ja aion saada sen takaisin, vaikka siihen kuluisi toiset 40 vuotta.
Missä kaikki ovat?
- He ovat kadonneet. - Mutta kuinka?
Lampun avulla, senkin tollo.
Ja autat minua saamaan sen takaisin,
tai noiden pisto tuntuu kutinalta verrattuna minun pistooni.
ANKKALINNA, 2 PÄIVÄÄ MYÖHEMMIN
- Ankkalinnan uutiset ykköslinjalla. - Mitä varten?
He kai haluavat kysyä, mitä aarteelle tapahtui.
Ei kuulu teille.
Joka kerta, kun saan aarteen mielestäni, lehdistö painostaa minua taas.
- Tässä on piristäviä uutisia. - Mitä ne ovat?
Olet vihdoin saanut kutsun Arkeologiyhdistyksen tanssiaisiin.
En kestä niitä vanhoja fossiileja taas.
Joka vuosi sanon heille: "Löydän Collie Baban aarteen."
Ja joka vuosi palaan tyhjin käsin.
Mutta se oli sinulla pienen hetken.
- Täytyykö kaikkien muistuttaa minua? - Anteeksi.
Työ ei maita, neiti Näpsä. Lähden kotiin.
- Mutta entä lounaasi? - Myy se.
- Tässä on kiillotusaine, Tepa. - Kiitos, isoäiti.
Kunhan kiillotan teepannuni, voin pitää teejuhlat nukkieni kanssa.
- Kiitos varoituksesta. - Anteeksi, rouva.
Minua on käsketty hakemaan herra Ankka.
Ilmeisesti hän on taas sellaisella pirtsakalla tuulella.
- Voihan nyt. - Ehkä on paras leikkiä ulkona tänään.
- Mitä? - Se tärisi.
- Huomaatteko? - Hyvät hyssykät!
Siellä ei ole mitään.
Mikä se on, meksikolainen hyppylamppuko?
Lhmeiden ihme! Olen vihdoinkin vapaa.
- Sehän on lampun henki, eikö vain? - Se ei ole hammaskeiju.
Keitä olette? Missä Collie Baba on? Tuhoutuiko Rooma?
Hankasimme lamppua. Anteeksi, jos teimme jotain pahaa.
Uudet isäntäni. Olen ikuisesti kiitollinen.
Vihdoinkin on tilaa venytellä.
Jalka on ollut turtana kuusi vuosisataa.
Kiva palatsi. Saanko vilkaista ympärilleni?
Kylmä ruokakaappi. Mihin ripustatte kanan?
Ei, älkää kertoko. Mattopiiska.
- Munanvatkaaja. - Perääntykää, kamalat kananmunat.
Odota! Tule takaisin!
- Minne hän meni? - Jopas jotakin.
Las Vegas on kai upea, jos Caesar siirsi palatsinsa sinne.
- Mitä sinä teet? - Opiskelen 1900-lukua.
Luitko koko tietokirjan?
Kannesta kannesta kanteen...
Mikä tämä on? Pesäpallo? Keilapallo? Tuhkimon tanssiaiset?
- Se on maapallo. - Takaisin.
Eikö maailma olekaan litteä? En tainnut lukea siitä.
Hän on ollut lampussa kauan aikaa.
- Minun on pakko tarkistaa tämä. - Odota hetki.
- Entä toivomuksemme? - Toivomukset?
- Näytänkö syntymäpäiväkakulta? - Et voi huijata meitä.
- Lampun henki toteuttaa toiveita. - Kolme toivomusta joka isännälle.
- Pahus. Kaikki muistavat sen. - Miten se toimii?
Ensin pitää pidellä lamppua. Sitten pitää sanoa "Minä toivon."
- Sitten pitää toivoa. - Siinäkö kaikki?
Juku. Onpa helppokäyttöinen.
Tiedän ensimmäisen toiveeni. Aion toivoa miljoonaa toivetta.
Älä pelleile. Se ei ikinä käy.
Yhden meistä kai pitäisi toivoa rauhaa ja iloa koko maailmaan.
- Nämä ovat toiveita, eivät ihmeitä. - Entä jos toivomme lemmikkiä?
Se sopii paremmin.
Tiedän, mitä olen aina halunnut.
Toivon vauvanorsua.
- Katso nyt, mitä olet tehnyt. - Mikä hätänä? Se on suloinen.
Ja iso. Isot tuottavat aina harmia. Mitä isompi toive, sitä enemmän harmia.
Totta. Vilkaisu vain, ja Roope-setä haluaa tietää, mitä on meneillään.
Kaikki sen näkevät haluavat tietää ja kaikki tappelevat minusta,
toivomukset riistäytyvät käsistä ja minut haudataan taas tuhanneksi vuodeksi.
Juku. En ollut ajatellut sitä.
Joten olkaa kilttejä, toivokaa pieniä toivomuksia.
- Se on lastenhoitajamme. - Äkkiä. Piilottakaa norsu.
Niin kuin minne?
Olen jo lirissä.
Me kaikki olemme.
Norsu! Pinkki! Äkkiä!
Lupu, toivo Pinkki pois.
En aio tuhlata toiveitani. Toivo sinä.
- Ei käy. - Tekisikö joku jotakin?
Toivon, ettei Tepa olisi toivonut typerästi.
Lähdetään, ennen kuin joku näkee lampun hengen.
Täällä, herra Ankka.
Se on poissa.
Selma Taateli, onko tämä jokin juoni saadaksesi lomaa?
Se oli täällä. Lhan totta. Norsu, jolla oli vaaleanpunainen rusetti.
Taidatte luulla, että olen hullu?
Ehkä et ole.
Hän taisi nähdä meidät.
- Äkkiä. Takaisin lamppuun. - Ei lamppuun, olkaa kiltit.
Pankaa minut koirankoppiin, vaikka hullujen huoneelle.
- Mihin vain, mutta ei lamppuun. - Tänne.
Älkää yrittäkö. Mitä kepposia järjestätte Selma Taatelille?
- Kuka, mekö? - Kepposia?
- Emme ikinä. - Emme me.
Mitä sitten on meneillään?
- Ei mitään. - Ei paljoakaan.
Mitä tuo oli?
- Rymistely kaapissako? - Emme kuulleet sitä.
Läiskätään kättä. Antaa palaa, antaa heittää, tukka putkella.
- Kuka tämä on? - Lam...
- Oletko uusi täällä? - Tavallaan. Ilmaannun silloin tällöin.
Hän vain tuli käymään. Yöksi.
Yöksi? Yökylään?
- Niin. Voiko hän? - Ole kiltti.
Olemme hyviä sudenpentuja.
- Sudenpentujen lupaus. - Samoin.
Hyvä on. Mutta älkää aiheuttako harmeja. En ole keppostelutuulella.
- Mitä muuta toivoisimme? - Haluaisin pienen höyrylaivan.
Selvä. Haluatko sen valtameren kanssa vai ilman?
- Vähän liikaa? - Pikkuhiukkasen.
Tiedän. Toivon maailman suurinta jäätelöannosta.
Mutta ei liian isoa.
Jäätelöannos, tulehan alas.
Pitää varoa ristituulta.
- Kuolen nälkään. - Siksi, että alkaa olla myöhä.
Roope-setä ihmettelee, miksi emme tulleet syömään.
Ehkä meidän pitäisi mennä nyt.
Johan nyt. Ei merkkiäkään. Pitäisikö soittaa poliisille?
Minua ei pidättele mikään, kun ne rasavillit palaavat.
He joutuvat kuukaudeksi kotiarestiin.
Ei videopelejä, ei televisiota, ei enää kavereita...
...yökylään. - Me palasimme.
Lapset, sedällänne taitaa olla jotain sanottavaa.
Niin. Tervetuloa kotiin.
Haluaisitteko jotain? Keksejä? Maitoa? Jäätelöä?
- Ei kiitos. Olemme aika täynnä. - Ja väsyneitä.
Koska nukkumaanmenoaikanne meni jo. Menkäähän nyt, pikkuiset.
Hyvää yötä.
- Öitä, öitä. - Nukkukaa hyvin.
Hyvin saarnattu.
Tältä siis tuntuu kuulua joukkoon.
- Sitä olen aina toivonutkin. - Montako toivetta on jäljellä?
- Vain viimeiseni. Ja Tepan. - Paras tehdä niistä erityisiä.
Se on hän.
- Piilottakaa minut. Äkkiä. Ajakaa se pois. - Mutta se on vain vanha pöllö.
- Pöllö? - Se tulee tänne joka ilta.
Luulin, että se oli ilkein isäntäni, se, jolta Collie Baba varasti lampun.
- Oliko isäntäsi lintu? - Hän voi muuttua miksi tahansa.
- Hän on paha taikuri. - Mutta hän ei voi olla yhä elossa.
- Hän olisi huippuvanha. - Vanhempi jopa kuin Roope-setä.
Hän toivoi ensin elävänsä ikuisesti.
Hyvä toivoja.
Huono toivoja. Ette tiedäkään. Hän pakotti minut tekemään kamalia.
- Kuten mitä? - Oletteko ikinä kuulleet Atlantiksesta?
Se oli kaikkien lempilomapaikka, kunnes Merlock ei saanut enää varausta.
Joten saari piti upottaa.
Ja Pompeiji parka.
Vesuvius ei olisi purkautunut, ellei Merlock olisi suuttunut.
Mutta mikä sinua huolestuttaa? Hän käytti kaikki toiveensa.
Sepä se. Merlockilla on rajaton määrä toiveita, koska hänellä on taika-amuletti.
Siitä hän saa voimansa.
Ja kun hän kiinnittää sen lamppuun, hän saa niin monta toivetta kuin haluaa.
Tajuatteko, miksi olen vähän säikky?
- Ehkä meidän pitäisi toivoa amulettia. - Sitä toivetta en pysty toteuttamaan.
Teidän pitäisi varastaa se häneltä itse. Onnea matkaan.
Älä huolehdi siitä ilkeästä isännästä nyt.
Hän ei tiedä, että olet kanssamme. Eikä tulekaan tietämään.
Tuolla se on. Voit jättää minut tänne jonnekin. Mutta ei tuonne.
Tuosta jää kurja jälki.
Oletko varma, että Roope asuu täällä?
Tällä kertaa olen varma. Luulen niin.
Aloitamme siis etsinnän.
Mutta en ole kovin suosittu tuossa talossa.
- Jos Roope löytää minut, hän tappaa. - Älä sitten tule, ellet halua.
Yritän muistaa sinua palkkion jakamisen aikaan.
Tuolla se roisto on. Ottakaa kiinni!
Matto, ylös!
- Toivo kattokruunua! - Pojat. Teejuhlien aika.
- Ei nyt. - Teemme juuri pidätystä.
Tiedän jonkun, joka tahtoo leikkiä kanssani.
Tule, lampun henki. He eivät tiedä, mistä hauskasta jäävät paitsi.
Sanoinhan, etten mene tanssiaisiin.
Mutta olen jo järjestänyt Heimo Huiman lentämään teidät sinne.
Peruuta. En säilytä vain kasvojani vaan myös henkeni.
- Tulet pitämään teejuhlaleikistä. - Tiedän. Olen lukenut siitä kaiken.
Voinko olla se intiaaniksi pukeutunut, joka heittää teen yli laidan?
Et, hassu. En tarkoita Bostonin teejuhlia.
Vihaan rottia!
Ensin kaadetaan tee.
Sitten siemaistaan vähän ja jutellaan vieraiden kanssa.
Kuinka ihana leninki, Kvaakku.
Ei voi olla totta. Ei sotamaalausta, sotakirvestä, ei mitään?
Vain sinä ja minä ystävinemme.
Ovatko nämä muka juhlijoita? Heissä ei ole elämää.
Annoit minulle juuri maailman parhaan idean.
On keino saada kaikki ystäväni nauttimaan juhlista.
En tarkoittanut sitä. Mitä vähemmän, sen hauskempaa.
Vain me ja pannullinen teetä.
Tästä tulee hauskaa. Toivon, että kaikki leluni ja nukkeni olisivat eläviä.
On niin mukava vihdoin tavata teidät kaikki.
Haluaako kukaan keksejä?
- Syöttöruuhka. - Lelut, käyttäytykää.
Inhoan rottia talossa norsujakin enemmän.
Rotta, tulehan tädin luo.
Tämä ei ole talo. Tämä on eläintarha.
Toivo heidät takaisin, ole kiltti.
- En voi. Se oli viimeinen toiveeni. - Toivon, ettet olisi sanonut tuota.
Voihan nyt. Heimo Huima ei vastaa.
Hän on varmaan matkalla. Ettekö menisi?
Töihin. Sano Heimolle, että hän voi viedä sinut.
Mistä saakka hatulla on ollut oma tahto?
Sainpas!
Varokaa! Teidän päänne.
Isäntä.
Nenäparkani.
Mitä on meneillään?
- Mitä olet tehnyt tällä kertaa? - Anteeksi. Käske heidän vain lopettaa.
- Mutta minulla on vain yksi toive jäljellä. - Pojat, mitä täällä tapahtuu?
- No? - Leikki näyttää olevan lopussa.
Siitä vain, Lupu.
Toivon, että kaikki olisi taas normaalia.
Kiljuvat säkkipillit! Hän on lampun henki.
Tietääkö hänen äitinsä tästä?
- Aioimme kertoa sinulle, Roope-setä. - Jonain päivänä.
- Mistä hän tuli? - Muistatko teepannuni?
Kaikkivaltias kanerva! Henki taikalampussa.
Mitä omaisuuksia voisinkaan saada. Maailman suurimman timantin.
Ei, maailman suurimman timanttikaivoksen.
Ei, kaikki timanttikaivokset. Ei, koko kaivosteollisuuden!
Huomaan, että tätä pitää miettiä tarkasti.
Teidän kyytinne odottaa. Tai sanoisinko, minun.
Pilailetko? En jäisi näistä juhlista paitsi mistään hinnasta.
- Mutta aarre... - Niin, se aarre.
Sitä toivetta minun ei tarvitse miettiä.
Toivon Collie Baban aarretta.
Saalis on taas minun.
Kunhan ne vanhat yhdistyksen fossiilit kuulevat tästä.
Lamppuun, henki. Tulet mukaani.
- Ei lamppuun. Ole kiltti. - Eikö hän voi jäädä meidän luoksemme?
En päästä tätä pikku kultakaivosta näkyvistäni.
- Mutta hän on ystävämme. - Pötyä. Lampun henki ei ole ihminen.
Lampun henki on... olento.
- Sisään. - Hei sitten.
Se oli hauskaa niin kauan kuin sitä kesti.
Älä ota häntä.
- Et voi. - Anna hänen jäädä, ole kiltti.
Isäntä parka. Voi voi.
- Missä lamppu on? - Roopella.
Musiikkia, ruokaa, guacamolea.
Nämä ovat juhlat. Täytyy tanssia. Pitää päästä ulos tästä lampusta.
- Ole kiltti, päästä minut ulos. - Etkö voi pysyä hiljaa?
Jos päästät minut ulos, olen hiljaa kuin hiiri ja ihan yhtä pieni.
Hyvä on.
Katsohan. Kaksi kundia kaupungilla.
Arvaa uudelleen. Voit katsoa tanssiaisia täältä.
- Muuten menet takaisin lamppuun. - Entä jos voitan arpajaisissa?
Kaikki tämä räpistely.
- Ehkä menemme bussilla takaisin. - Hiljaa.
Sinä menet takaovesta, ja minä menen etuovesta.
Jos Roope pääsee ohitsesi, saat selkääsi.
Tässä on limsanne.
Lampun henki, yhden hengen ryhmä.
Pitää varoittaa herra Ankkaa.
Hyvät naiset ja herrat, saanko huomionne?
Meillä on tärkeä ilmoitus tänä iltana.
Pitemmittä puheitta annan vuoron Roope Ankalle.
Pitää pysäyttää hänet.
Olen halunnut sanoa jotain jo 40 vuoden ajan.
Onnekseni saan ilmoittaa,
että olen vihdoin tuonut Ankkalinnaan
legendaarisen, huonomaineisen aarteen...
Se on Merlock, vanha isäntäni.
Senkin selkään puukottava demoni.
Hän on voimallinen. Hän voi tuhota sinut.
Minä pelastan sinut.
Vauhtia.
Seuraa minua.
- Kiirehdi. - Olet hullu.
- Mitä sinä teet? - Äkkiä, sinun pitää toivoa meidät pois.
Eikä. Toiveet ovat omaisuuksien arvoisia.
Mikä on tärkeämpää - omaisuutesi vai elämäsi?
Niin no...
Se ei ole mikään kompakysymys.
- Onko hänellä karhu? - Hän on karhu.
Toivoisit nyt pienen poistumistoiveen.
Pysymme paikoillamme.
Yksi temppuni saattaa pelastaa meidät, toivon niin.
Ylös.
Näyttää, että he livistivät vankisellistä.
Se ei ollut vikani. He eivät päässeet Dijonin ohi.
Mutta ei se ollut sinunkaan vikasi.
Jatka vain etsimistä niin minä metsästän ulkoa. He eivät karkaa.
Toimin toiveidesi mukaan, isäntä.
En kuule mitään. Luulen, että he ovat menneet.
Missä me olemme?
- Tämä ei ole mikään huippuhotelli. - Emme kai lampussa.
Pahoittelen hajua. Siihen tottuu muutaman vuosisadan kuluttua.
- Siirrätkö kyynärpäätäsi? - Päästä minut ulos täältä!
Pitääkö sinun huutaa minulle koko ajan?
En olisi tässä sotkussa, ellei sinua olisi.
Sinun vuoksesi minua jahtaa joku hullu eläin.
Selvä, syytä lampun henkeä.
- Pelastin vain henkesi. - Anteeksi.
Ei ole vikani, että Merlock jahtaa minua. En pyytänyt olla suosittu.
Haluan vain oman elämän, niin kuin veljenpojillasi on.
Oman polkupyörän, pinon sarjakuvalehtiä, kelkan.
Ehkä hiihtovälineitä, CD-soittimen, omat videot.
Riittää.
Se on Merlock. Piilota minut.
Sinut pitää saada rahasäiliööni. Se on ainoa turvallinen paikka.
- Aika palata. - Mutta näit, millainen läävä se on.
Anteeksi, mutta juhlat ovat ohitse.
Ja juuri kun aloimme ystävystyä.
Oletko kunnossa? Mitä tapahtuu?
Tule ulos, tule ulos, kuka sitten oletkin.
Kunhan Merlock näkee tämän. Hän tulee olemaan kiitollinen.
Näen nyt rahavuoreni.
Hetkinen. Miksi antaisit lampun hänelle?
Koska isäntä haluaa sitä niin kovasti.
Mutta lampun avulla sinusta tulee iso pomo,
maailman voimallisin henkilö.
Oi, suuri isäntä.
Isäntä?
Isäntä Dijon?
Pidän siitä. Pidän siitä todella.
Vie minut pois täältä nopeasti.
- Tylsät juhlat, vai? - Lähde. Nyt.
Älä laskeudu. Minulla ei ole aikaa onnettomuuksille.
- Hyvää huomenta. - Mitä tapahtuu?
Lampun hengen kehotuksesta olen päättänyt tavoitella omaisuuttani.
En ikinä luullut, että hän toivoisi sinun omaisuuttasi. Vannon sen.
Lamppu?
- Kastiketta? - Juuri niin.
Minä otan saaliin, ja sinä häivyt.
Ette voi tehdä näin. Laskekaa minut alas.
Minä olen pomonne, ei hän.
Viekää hänet poliisiasemalle.
Voitte unohtaa tämän vuoden joulubonuksen.
Kenen nimen luulette olevan tämän rakennuksen kyljessä?
Dijon? Se tosiaan on hänen.
Toiveen pois pyyhkäisemä. Jos ikinä saan rahani takaisin,
lupaan, etten ikinä enää toivo itselleni mitään.
Teille on vieraita, herra Ankka.
Pojat. Tepa.
Mukava nähdä teitä.
Olen niin pahoillani.
Älähän nyt. Tiedän.
- Kokosimme kolehdin takuumaksuksi. - Tyhjensimme säästöpossummekin.
Ei huolta. Maksan teille takaisin käteisellä kartanossa.
- Kartanossa? - Hän ei ole kuullut.
Kuullut mitä?
Olen niin pahoillani.
Dijonilla on kaikki - kartano, tehtaat.
Jopa postimerkkikokoelmanne.
Kaunis kotimme.
Älkäähän nyt. Tiedän, rouva.
Ensin rahasäiliöni, nyt tämä.
Ainakin meillä on toisemme. Ajatelkaa lampun henki parkaa.
Kunpa vain olisi keino hiipiä sisään ja saada lamppu takaisin.
Mutta hälytyslaitteita on niin paljon.
Satoja. Ja 14657 tapaa laukaista ne.
Ja sinä tiedät niistä jokaisen, niinhän?
Ja ehkä tavan sammuttaa ne?
Tulkaa, pojat. Jokin sanoo minulle, että pitäisi suunnitella tunkeutumista.
Herkullista.
Herkullista. Kaikki tuoksuu herkullisemmalta rikkaana.
- Jopa minä. - Eikö pitäisi tarkkailla lintuja?
Älä huolehdi Merlockista.
Hän ei uskaltaisi uhmata suurta, mahtavaa Dijonia.
Hän ei edes taida tietää minusta vielä.
Säiliö on kello 12:ssa. 10 minuuttia sinne tai tänne.
Istuuko se tarpeeksi hyvin?
Selvä, pojat. Operaatio Lampunnosto on alkamaisillaan.
Selvä. Loppu.
Näkyykö ketään, komentaja Taateli?
- En usko. - Toivota meille sitten onnea.
R... A... H... A.
Muistakaa, astukaa vain valkoisille laatoille.
- Olen katolla. - Ja me olemme sisällä.
Hyvä. Teidän täytyy vain murtautua valvontahuoneeseen.
Ei huolta. Olemme melkein perillä.
Helppo sinun on sanoa.
Jatka vain. Ellet pääse sisään, kukaan ei pääse.
Hienoa!
Siinä on hälytyspaneeli.
Minulla on Roope-sedän ohjeet, ettemme saa sähköiskua.
Kaksi askelta eteenpäin keskeltä.
Yksi askel oikealle, kolme askelta eteenpäin
ja viisi askelta...
Sinun on paras tulla takaisin.
Onneksi sinulla oli hiusverkkosi.
- Mitä me teemme? - Käytämme marmorikuuliamme.
Marmorikuulia.
En usko, että hälytyslaitteista on huolta.
Hyvin tehty, pojat. Menen sisään.
Olen päättänyt, mikä on ensimmäinen tärkeä tekoni rikkaana miehenä.
Missähän maassa vierailisin ensin?
Onkohan turvallista matkustaa? Merlock voi olla lähellä.
Ei huolta. Otan mukaani pienen armeijallisen henkivartijoita.
Sillä, jonka mukaan raha ei osta mielenrauhaa,
on täytynyt olla pavun kokoiset aivot.
Anna se takaisin, senkin likainen...
Ole kiltti, Merlock. Ei toiveita. En kestä niitä.
Rauhoitu. Tämä tulee olemaan ihan kuin ennen vanhaan.
Tulkaa. Meidän pitää auttaa.
Amulettini antaa minulle nyt rajattoman määrän toiveita.
- Ja minne sinä olet menossa? - Ulos vain.
Sinulla ja lampun hengellä on juteltavaa.
Luulin, että haluaisitte olla yksin.
- Minä ainakin haluan. - Lampun henki.
Toivon, että voisit muuttaa tämän petturin joksikin sille sopivaksi.
Tosiaan ihan kuin ennen vanhaan.
Ja nyt, lampun henki, toivon, että muutat tämän tylsän säiliön
uuden omistajansa arvoiseksi linnoitukseksi.
Muistatko loisteliaan vanhan kotimme?
Casa de Kukkuu.
Rahani.
- Tulkaa! - Odottakaa minua.
Taivaan vallat!
Olen kauhean pahoillani.
Ja nyt, lampun henki, toivon, että saan palata kotiin uudella kodillani.
Etkö sinä ikinä lopeta?
Näin ei voi tapahtua.
Senkin raivohullu. Palauta säiliö ennen kuin tungen tuon lampun kurkkuusi.
Huono siirto.
Uhkailetko minua?
Ole kiltti. Hänellä on ollut kurja päivä.
Ehkä kuuma kylpy ja maitolasillinen...
Hiljaisuus. Toivon, että heität hänet talostani.
- En voi. - Tee niin.
Minulla ei ole valinnanvaraa.
Ymmärrän.
- Hyvä osuma. - Ota se.
Palaan vielä.
Nauratko minulle? Minä näytän sinulle.
Anna se takaisin.
Amulettini!
Tällä kertaa sinun pitää toivoa.
Toivon, että minä, perheeni ja säiliöni olisimme taas Ankkalinnassa.
Nyt heti.
Hyvin toivottu.
Ankkalinna ei ole ikinä näyttänyt paremmalta.
Mutta se ei voi olla parempi kuin minun näkymäni.
Se ei ole ikinä näyttänyt ihanammalta.
Ja sinulla on vieläkin lamppu.
Ja vielä yksi toivomus.
Kuulostat siltä kuin tietäisit, mikä se on.
Aion tehdä taikomisesta lopun.
Vaikka pitäisi toivoa lamppu haudatuksi maan keskipisteeseen.
- Mitä? - Et voi.
Lampun henki olisi poissa ikuisesti.
Emmekö nyt liioittele?
Voisimme piilottaa hänet kammioon.
Puemme hänet pojaksi ja pidämme huoneessamme.
Lhan niin kuin aiemmin.
Lampun henki, valmistaudu toteuttamaan viimeinen toiveeni.
Ja sinunkin.
Mitä tarkoitat?
Toivon, että lampun henki muuttuisi oikeaksi pojaksi.
Olen poika.
Olen oikea poika.
Nyt voin tehdä kaikkea, mitä oikeat pojat tekevät.
Juosta niityillä, leikkiä hippaa, pyöriskellä.
Hetkinen. Koira tekee niin.
Entä lamppu?
Katso. Ilman lampun henkeä se kuihtuu pois.
Kuinka voin ikinä kiittää sinua, isäntä?
En ole enää isäntäsi.
Se on totta. Voinko sanoa sinua Roope-sedäksi?
Olet suloinen lapsi. Mutta älä koettele onneasi.
Mitä haluat tehdä ensimmäisenä päivänäsi poikana?
Sanotaan vaikka -
ettette ikinä saa minua kiinni, poliisit.
Tuletko kanssamme?
Mene sinä edeltä.
Me moniziljonäärit pidämme hauskaa omalla tavallamme.
Sinä!
Meillä on ollut mahtavaa. Olin juuri lähdössä. Näkemiin.
- Mutta se on vain vaihtorahaa. - Minä vaihdan naamasi, senkin varas!
Pysäyttäkää tuo roisto.